God morgon, James.
Hur mår du?
Vänta. Vad?
Det är fulständigt normalt att känna sig lite förvirrad.
Du har just tillbringat 120 år som skendöd.
Vad?
Det är okay, James.
- Det är Jim. - Jim.
Bara andas. Allt är okay.
Var är jag?
Du är passagerare ombord Rymdskeppet Avalon,
Homesteadkompaniets förstaklass interstellära stjärnkryssare.
Vi har nästan avslutat resan från Jorden till ditt nya hem.
Nybyggarvärlden Homestead II.
En ny värld. En fräsch början.
Plats att växa.
Oh, ja
Avalon ligger i den slutliga inflygningen.
De kommande fyra månaderna kommer du att njuta av rymdresande
i dess lyxigaste form.
Mat. Nöje. Vänner.
- Mina vänner. - Det stämmer, Jim.
ID-bandet om din handled är din nyckel till alla underverk ombord Avalon.
Din hälsa är perfekt, Jim.
Låt oss ta dig till din hytt, där du kan få lite vila.
Du kan känna av
efterhibernationellt illamående.
Din dörr kommer att tändas för dig.
Välkommen till din hytt,
ditt hem tills vi landar.
Under de nästa fyra månaderna,
kommer du att förbereda dig för ditt nya liv på Homestead II,
möta dina medpassagerare, gå färdighetsbyggande klasser,
och lära dig om kolonialt liv.
Du har blivit tilldelad klass 38
för passerare med ingenjörs och tekniska branschkunskaper.
Var snäll och scanna ditt ID för att bekräfta bagageleverans.
Jim.
Var snäll och scanna ditt ID för att bekräfta bagageleverans
För att hjälpa dig att återhämta dig från dvalan, se till att du dricker mycket vätska.
Ha det trevligt på resten av din resa ombord Avalon,
ett Homestead Kompani rymdskepp.
God morgon, allesammans.
Det är en underbar morgon här ombord rymdskeppet Avalon.
Vad än du gör, längta inte hem, längta efter Homestead.
Låt oss sätta igång med en av mina favoriter hemma på Jorden.
Once upon a time You dressed so fine
Threw the bums a dime in your prime
Didn't you?
Nej.
Det där är fånigt.
Bara äg det. Äg det, Jim. Du har en cool jacka.
Hej, passagerare.
Kan ni alla ta era platser.
Välkommen, studiegrupp 38
Er introduktion till kolonialt liv.
Jorden är en välmående planet, civilsationens vagga.
Men för många är den också överbefolkad, för dyr, överskattad.
Jag är ledsen, jag tror att jag kanske är i fel...
Var snäll och spara alla frågor till slutet, tack.
Åh, ursäkta.
Kolonierna erbjuder ett alternativ, ett bättre liv.
Var är alla de andra...
Och det finns ingen vackrare koloni än Homestead II,
juvelen i den bebodda världen.
Jag är ledsen.
Var är alla?
Vi är alla ombord på rymdskeppet Avalon.
Men jag är den enda här.
Det finns 5,000 passagerare och 258 besättningsmedlemmar.
Så varför är jag ensam?
Vi alla gör detta tillsammans.
Hallå?
Någon där?
Hallå?
Var snäll och spänn fast er och säkra alla lösa föremål
Den här hissen kommer att uppleva ett tillfälligt upphörande av gravitation.
Stora Galleriet.
Hallå.
Välkommen till det stora Galleriet ombord på Avalon.
Kan jag hjälpa dig?
Jag vill tala med en person.
En verklig levande person, snälla?
Vad för slags person? Personlig tränare? Reseplanerare?
- Terapeut? - Jag... Jag vet inte.
Någon ansvarig.
Skeppets steward handhar passagerarfrågor.
Det är på våning tre i det stora Galleriet.
- Tack. - Glad att kunna hjälpa till.
Inte bra.
- Hej. - Vem flyger skeppet?
Besättningen, kaptenen, piloten, chefsnavigatören...
Kapten. Jag vill prata med kaptenen.
Kaptenen har sällan hand om passagerarnas frågor...
Det är en nödsituation. Snälla.
Kaptenen hittas vanligtvis på bryggan, i kommandoringen.
Tillträde till kommandobryggan erfordrar särskild auktorisation.
Du måste skämta.
Välkommen till observatoriet.
Vad kan jag visa dig?
Vi förväntas snart landa.
Jag är... Jag är den enda som är vaken.
Jag förstår inte. Vad kan jag visa dig?
Visa mig Homestead II.
Homestead II är den fjärde planeten i Bhakti Systemet.
Okej. Och var är vi?
Vi är på överresa från Jorden till Homestead II.
Vi anländer om ungefär 90 år.
Vad?
Vi anländer till Homestead II om 90 år, tre veckor och en dag.
Nej. Vänta.
Hur länge sedan lämnade vi Jorden?
För ungefär 30 år sedan.
Jag vaknade upp för tidigt.
Hallå.
Hur skickar jag ett meddelande till Jorden?
Interstellära meddelande skickas med laserstråle.
Det här är en dyr service.
- Dra åt skogen. - Glad att kunna hjälpa till.
Planet och anknytning?
Jorden. The Homestead Company.
Det finns 30,826 kontakter listade på Homestead Company.
Jag emigrerar till Homestead II och jag har ett nödfall.
Jag har ett kundtjänstnummer.
Låter något sånär rätt.
Börja meddelandet.
Hej. Eh, jag heter Jim Preston.
Jag är passagerare ombord på Avalon.
Jag, eh...
Jag tror att något gick fel med min hibernationkapsel.
Jag vaknade upp för tidigt.
Och då menar jag alldeles för tidigt.
Ingen annan är vaken och...
Jag vet inte hur jag ska falla i dvala igen.
Och saken är att det är 90 år kvar.
I så fall är jag...
Jag är ledsen, jag försöker fixa det här.
Kanske missade jag något. Jag skulle behöva en hjälpande hand.
Det är allt.
Tack.
Meddelande skickat.
Enastående.
Meddelandet anländer om 19 år.
Vänta, vad?
Tidigaste svar om 55 år.
Femtiofem år?
Vi ber om ursäkt för förseningen.
Det blir $6,012.
Kalla mig oansvarig
- God afton. - Oh, du!
Det är så skönt att se ett annat ansikte!
Trodde att jag var den enda som var vaken.
Vem vill sova en vacker dag som den här?
Nej, jag menar att vi har problem. Vi förväntas inte vara här.
Nåväl, jag säger inget om inte du gör det.
- Huh? - Vår lilla hemlighet.
Vad får det lov att vara?
Vad?
Du ser ut som en whiskeyman.
Eh, okej.
Åh, du är en robot.
Android. Tekniskt sett.
Arthur är namnet.
- Jim. - Trevligt att träffas, Jim.
Hur mycket vet du om det här skeppet?
Jag vet inte.
Jag vet en del.
Vad gör jag om min hibernationkapsel krånglar?
Åh, hibernationkapslarna är felsäkra.
De går aldrig sönder.
Nåväl, jag vaknade upp tidigt.
Kan inte hända.
Hur länge dröjer det tills vi kommer till Homestead II?
Omkring 90 år eller så.
Och när förväntas alla passagerarna vakna upp?
Inte förrän de sista fyra månaderna.
Hur kommer det sig att jag sitter här med dig
med 90 år kvar?
Hmm?
Det är inte möjligt för dig att vara här.
Nåväl, jag är det..
God morgon. Det är en underbar dag här ombord på Avalon.
Så vakna nu, solstrålen. Det är dags att slappna av och njuta av din vistelse.
Var snäll och gör ett val.
Ledsen. Mocka Cappuccino Extreme är reseverad för guldklasspassagerare.
Ledsen. Mocka Cappuccino Extreme är reserverad för...
Jag vill ha MockaI Cappuccino Extreme.
Sätt upp det på mitt rum, tack.
Mat kan köpas i skeppets...
Ledsen, Sorry. franskrostat...
Ledsen, pumpakryddat...
Ledsen, Vanilla Chai...
Ledsen. Ledsen.
Ledsen.
Stor kaffe.
- Grädde.. - Njut av ert kaffe.
Åh, verkligen?
Tillträde till besättningens kapselrum kräver särskild auktorisation.
Stora...
Åker...
Var snäll och... Våning...
Stora Galleriet.
Jag är körd, Arthur.
Fullständigt och löjligt körd.
Kom igen, nu.
Varje moln har sin silverkant.
Antar att jag kommer att dö av hög ålder på det här skeppet.
Åh, vi alla dör.
Även androider slutar på skrothögen.
Jag är din enda kund. Varför putsar du alltid ett glas?
Yrkeshemlighet.
Det gör folk nervösa om en bartender bara står där.
Så ge mig några bartendervisdomar.
Jag är förlorad i rymden här.
Du är inte där du vill vara.
Du känner som om du är menad att vara någon annanstans.
Du sa det.
Nåväl, låt oss säga att du kunde knäppa med fingrarna
och vara där du skulle vilja vara.
Jag slår vad om att du fortfarande kände så här.
Inte på rätt plats.
Poängen är att du kan inte vara så fast i var du skulle vilja vara
att du glömmer att göra det mesta av var du är.
Vad är det du säger mig?
Ta en paus från att oroa dig för sådant du inte kan kontrollera.
Lev lite.
Välkommen till Wiensviten.
Åh.
Åh, ja.
Huh.
Vad?
Ah!
- Oh, ja! Oh, ja! - Ja!
Gör det en dubbel jumbo räka.
Trippel.
Dance-off.
Okej
Jag gjorde exakt vad du just gjorde.
Stor kaffe.
Du har druckit många, señor.
Si, señor.
Gracias.
Kom igen, kom igen.
Åh, ja! Åh, ja! Åh, ja!
Lite mindre konversation. Lite mera action, tack.
Försvinn härifrån!
Kom tillbaka. Hallå.
Kom här.
Välkommen, Jim.
Var snäll och rikta uppmärksamheten
mot skärmarna som visar säkerhetstips.
De här rymddräkterna är designade för att klara av den hårda miljön i rymden.
Kolfiber och polyamidkonstruktionen
innebär att din dräkt både är flexibel och slitstark.
Kom ihåg, din rymddräkt är din livlina.
Skjut handtaget till höger för att frigöra lufttrycket..
Dina magnetiska kängor är nu uppkopplade.
De kan avaktiveras genom kontrollen på din arm..
Tryck på den röda knappen för att öppna luftslussdörren.
Ha en underbar stund.
Förankringslinan fastsatt.
Välkommen tillbaka, Jim.
Vi hoppas att du beslutar dig för att besöka oss snart igen
för en annan spännande upplevelse.
Ha det underbart.
Aurora.
Söker passagerarprofiler.
Jag är Aurora Lane.
Passagerare 1456. Jag är en författare.
Jag tycker att vi berättar historier för varandra
för att veta att vi inte är ensamma, för att få kontakt.
Din far var Oliver Lane, en Pulitzer Prize-vinnande författtare.
Ingen press, eller hur?
Min far brukade säga, "Om du lever ett vanligt liv,
är allt du kommer att ha vanliga historier.
Du måste leva ett äventyrligt liv."
Så...
Här är jag.
God morgon.
Vi börjar om på alla sätt.
Jag måste komma på var jag vill leva, hur jag ska leva,
Villka mina vänner kommer att vara.
Det är som första dagen i skolan.
Om skolbussen tog 120 år för att komma dit.
Vi skapar en kultur...
Du är rolig.
Läser du någonting ibland och känner att det är skrivet bara för dig?
Jag läser inte mycket.
Hon är bra.
Vem är det?
- Aurora. - Ah...
Den sovande flickan.
Vet du, jag säger inte att universum är ondskefullt,
men det har helt klart en otrevlig humor.
Hur så?
Du får flyga till en annan planet,
men du kommer att dö på vägen.
Och du hittar den perfekta kvinnan
precis framför dig...
Ändå är hon helt utom räckhåll.
Ja, jag saknar New York City.
Ge mig en kopp kaffe och en utsikt över Chrysler Building,
och jag kan skriva hela dagen.
De har kaffe på Homestead II, eller hur?
Det är bäst att det har kaffe.
Om de inte har det, så vänder jag tillbaka till Jorden.
Är det något som du ångrar att du lämnat?
Ja, jag saknar träden i Central Park när det börjar gå mot höst.
Jag saknar också folksamlingar...
Låt oss säga att du var fångad på en öde ö,
och du hade kraften att önska att någon var med dig där.
Du skulle inte vara ensam längre.
Men du skulle strandsätta personen på ön.
Hur gör... Skulle du önska något sådant?
Jag vet inte. Jag har aldrig varit på en ö.
Okej, nåväl, ja.
Eh... Glöm ön.
Låt oss säga att du kommit på hur du ska göra något
som gör ditt liv en miljon gånger bättre,
men du vet att det var fel, och det går inte att ta tillbaka det.
Hur får du ihop ekvationen?
Jim, det här är inte robotfrågor.
Jag vet hur jag ska väcka Aurora.
Åh. Nåväl, det verkar som en bra idé.
Du kunde behöva lite sällskap.
Jag kommer att stranda henne på det här skeppet i resten av hennes liv.
Åh. Nåväl, du kan inte göra det.
Vad ska jag göra?
Jag är här för dig.
Arthur, du är en maskin.
Förstår du? Du kan inte känna det. Du har inga känslor.
Förstår du?
Det där sårar inte.
Och du bryr dig inte ens.
För du är inte en person.
Inte ens tänk på det.
Inget mer Auroraprat.
Jag har kommit över det.
Jag går vidare.
Inte ens tänk på det!
Vad ska jag göra? Ska jag bara sitta och tänka på det?
Jag är inte... Jag kan inte tänka på det, så jag ska inte göra det.
Så blir det. Jag har fattat mitt beslut.
Jag vet vad jag gör.
Jag bara kopplar ifrån det.
Jag är inte... Inget mer...
Du kommer inte att höra mig föra hennes namn på tal igen.
Jag ska aldrig inte ens nämna hennes namn igen.
Klart.
Du kan göra det.
Raka av mitt skägg.
Snälla, gör det inte.
God morgon, Aurora.
Hur mår du?
Det är helt normalt att känna sig lite förvirrad..
Du har just tillbringat 120 år som skendöd.
Stora Galleriet.
Hallå?
Någon?
Hallå.
Hej.
Är du passagerare eller besättning?
Passagerare.
Jim Preston.
Aurora Lane.
Vet du vad som pågår?
Ingen annan från min rad vaknade upp.
Samma för mig.
Besättningen förväntas vakna upp en månad innan oss,
men jag har inte sett någon.
Besättningen sover fortfarande.
Menar du att ingen är vaken?
Bara jag.
Bara du?
Det är bara vi.
Men någon måste landa skeppet om några få veckor.
Vi anländer om ungefär 89 år.
Åttionio år?
De andra passagerarna är inte sena att vakna.
Vi var tidiga.
Vi... Vi behöver hjälp.
Var är besättningen?
Besättningen är i ett säkert hibernationrum.
Allt viktigt, kontrollerna, reaktorerna, motorerna...
Allt är bakom brandväggar.
Det finns ingen väg igenom.
Hur länge har du varit vaken?
Ett år och tre veckor.
Nej. Nej. Nej. Nej.
Nej, det här händer inte.
Vi måste somna igen.
Aurora, vi kan inte det.
Vi måste bara gå tillbaka till våra kapslar och starta upp dem igen.
Jag kan inte hitta min kapsel. Jag kan inte hitta min kapsel.
Jag vet inte vilken...
Det spelar ingen roll.
- Aurora... - Jag kan inte hitta den!
- Sluta. Aurora... - Jag kan inte hitta den som är min!
- Sluta. - Jag vet inte vilken som är min!
- Jag ska hjälpa dig. - Jag kan inte...
Sluta! Det spelar ingen roll.
Att försänka någon i dvala kräver speciell utrustning.
Kommer du ihåg anläggningen där de förklarade
alla procedurer vi gick igenom?
De här kapslarna är designade för att hålla oss i dvala,
för att väcka oss i rätt tid,
men de kan inte försänka oss i sömn igen.
Du tror inte att det finns någon väg tillbaka till dvala?
Nej.
Men det måste finnas.
Det måste det göra.
9:00. Nattid.
Jag vet att jag borde arbeta med problemet, men...
Jag kan inte ens hålla mina ögon öppna.
Du vaknade just ur dvala.
Det kommer att ta ett par dagar innan du är helt återställd.
Du borde vila.
Tror att jag måste det.
Jag följer dig till din hytt.
Nej, det är okej. Jag klarar mig.
Okej.
God natt, Aurora.
Mer än ett år?
Jag kan inte föreställa mig det.
Det måste ha varit så svårt för dig.
Det var det.
God natt, Jim.
Var snäll och fäst säkerhetsbältet och säkra alla lösa föremål.
- Whiskey, ren. - Ja visst.
Hur har din dag varit?
Aurora är vaken.
Gratulerar.
Du ser inte lycklig ut.
Arthur, kan du bevara en hemlighet?
Jim...
Jag är inte bara bartender, jag är en gentleman.
Berätta inte för Aurora att jag väckte henne.
Hon tror att det var en olycka. Låt mig berätta för henne.
Naturligtvis.
Hur kan det inte finnas något sätt att försänka någon i dvala igen?
Om en kapsel går sönder?
Ingen hibernationkapsel har krånglat
på tusentals interstellära flygningar.
Nåväl, jag är vaken.
Hibernationkapslar är helt säker.
God morgon.
- Har du ätit? - Nej, jag är utsvulten.
Och det här är den mest korkade maskinen.
Trevligt att stå till tjänst.
Guldklass frukost.
Nåväl, du är en man med enkel smak.
Jag är inte guldklasspassagerare.
Fransk frukost hamnar över min lönegrad.
Vad? Hela den här tiden?
- Ja. - Vad kan jag ge dig?
- Nej. Nej, det är okej. - Sluta.
Verkligen. Okej.
Här har du.
Ja.
Så, jag tänkte, det kanske finns något annat sätt att somna.
Hur är det med sjukavdelningen?
Jag kollade igenom den. Det är mest scanners och en Autodoc.
Det kunde finnas en annan hibernationmaskin i lastutrymmet.
Jag hade också den tanken.
Och sedan läste jag fraktlistan.
Det är mest lantbrukssaker, maskiner och handelsgods.
Ersättningsdelar för datorer och teknik.
Vi kommer inte att hitta en hibernationutrustning i en låda.
- Vi kunde bygga vår egen. - Det kan vi inte.
Jim, du försöker inte ens.
Jag har försökt allt.
I mer än ett år har jag...
Jag försökte allt.
Nåväl...
Nåväl, jag är inte redo att ge upp.
Sjukavdelning.
Forskningsartiklar, då? Vad som helst för tekniska dokument.
Hibernationteknologi är privatägd.
Följande artiklar handlar om ämnet på ett teoretiskt plan.
Ny fil. Min resa.
Jag gick ombord på Avalon med en idé, en destination.
Båda är nu utom räckhåll.
Jag har varit vaken i sju dagar.
Väckt alldeles för tidigt.
Och jag kanske kommer att spendera resten av mitt liv här,
i en 1000 meter lång stålvärld.
Ytterligare en passagerare är vaken, en mekaniker som heter Jim Preston.
Han verkar ha accepterat vårt öde.
Men jag är rädd.
Jag kämpar för att hålla mig lugn.
Alla de andra passerarna kommer att sova
i ytterligare 90 år
medan jag lever resten av mitt liv på detta skepp,
reser för alltid...
Kommer aldrig fram...
Mitt enda sällskap är en fullständig främling
Varför gjorde du det?
Gjorde vad?
Emigrerade. Lämnade Jorden.
Jag intervjuar dig.
Du gör vad?
Du är det första hibernationfelet i rymdresans historia.
Det gör dig till en story.
Vem ska du berätta den för?
Eftervärlden.
Så, varför gav du upp ditt liv på Jorden?
120 års rymddvala innebär att du aldrig kommer att se din familj eller vänner igen.
Du kommer att vakna upp i ett nytt århundrade på en ny planet.
Det är det ultimata geografiska självmordet.
Nåväl, jag kunde fråga dig samma sak.
Men det är min intervju.
Flydde du från något?
Nej.
- Allt var okej. - Så?
Nåväl, jag antar att jag bara ville ha en ny värld,
Jag vet inte, börja om från början.
Det där är Homestead Company reklam.
- Är det? - Jim.
Jag... Jag vet..Antar jag. Du har rätt.
På jorden, när något går sönder, så lagar du inte det, du ersätter det.
Kolonierna har problem att lösa.
Det är min typ av problem.
Och en mekaniker är någon.
Det här är en värld som fortfarande byggs.
Jag skulle kunna bygga ett hus och bo i det.
Öppna landskap. Plats att växa.
Nu är du tillbaka till slogans.
Kan inte slogans vara sanna?
Vet du hur mycket Homestead Company
tjänade på sin första planet?
Åtta kvadriljoner dollar.
Det är åtta miljoner miljarder.
Att kolonisera planeter är den största affärsverksamheten nu.
Betalade du helt pris för din biljett?
Nej. Jag har ett attraktivt yrke.
Så de fyller ditt huvud med drömmar, rabatterar din biljett,
och du flyger iväg för att befolka deras planet
och ger Homestead 20% av allting du tjänar
för resten av ditt liv.
För att inte tala om den skuld du sätter dig i på detta tjusiga rymdskepp.
Så allt du ser här är 5.000 fårskallar?
Jag ser nollor på Homestead Companys slutresultat.
Jag ser 5.000 män och kvinnor som förändrar sina liv.
Av 5.000 olika skäl. Du känner inte de här människorna.
Jag är journalist. Jag kan folk.
Verkligen?
Den här.
Är han bankir, lärare eller trädgårdsmästare?
- Bankir. - Trädgårdsmästare.
Och hon. Är hon en...
Madison, Donna eller en Lola?
Donna är seriöst för det håret.
Lola.
- Madison. - Skit!
Okej, kock, revisor eller barnmorska?
Hon måste vara en barnmorska.
Det finns ingen chans att du just hittade på det.
Ja. Hon är en barnmorska.
Jag visste inte att de fortfarande hade barnmorskor.
Jag gillar henne. Vi kommer att bli vänner.
Tror du att du kan se det?
Gör inte du det?
Det gör jag.
- En tur och returbiljett? - Det stämmer.
Jag skulle flyga till Homestead II, bo där i ett år,
och sedan direkt tillbaka till Jorden.
Jag fattar inte det. Jag lämnade Jorden för ett nytt liv, men du slutar där du började?
Jag slutar i framtiden.
Tvåhundrafemtio år i framtiden,
på Jorden, som fortfarande är civilisationens centrum,
vare sig du gillar det eller inte.
Och jag blir den enda författaren att någonsin rest till en koloniserad värld och kommit tillbaka.
Jag kommer att ha en berättelse som ingen annan kan berätta.
Vilken historia?
Mänsklighetens resa till stjärnorna.
Den största utvandringen i mänsklighetens historia.
Den största berättelsen som finns.
Men du känner inga av de som läser det.
Men de kommer att läsa det.
Eller de skulle ha gjort det.
Jag kommer aldrig att skriva den nu.
Jag vet inte om jag någonsin kommer att skriva igen.
Jim, jag kan inte tänka på något annat än att försöka
rädda oss.
Och jag vill inte ens tänka på det längre.
Vad finns det att göra häromkring?
- Är du allvarlig? - Helt allvarlig.
- Partnerläge. - Låt oss sätta igång!
Kom igen, välj partnerläge.
Du bara står här.
Och sedan upprepar vi vad de gör.
Uh, finns det någonting annat vi kan göra?
- Bara gör... - Okey.
- Du måste inte. - Okey. Jag kan...
- Beat down! - Hey!
Då kör vi. Få se det. Oh!
Whoa! Whoa! Oh.
Oh!
- Varför ler du? - Aurora! Aurora!
För att jag leder med två poäng.
Vem är den vackra damen?
Det här är Aurora.
Aurora. Ett nöje.
- Jag kan inte! - Du var jättebra!
Okej, en gång till. En gång till, låt mig se.
Oh!
- Ja! - Whoo!
Jag lovar, jag hade inte byxor på mig i en månad.
Sex veckor och två dagar, för att vara exakt.
Mannen har ingen skam i kroppen.
Nåväl, du själv saknar lite i den delen, Arthur.
Jag skrattade åt en man utan byxor
tills jag insåg att jag inte har ben.
För en stund glömde jag nästan att mitt liv är i ruiner.
Jag är ledsen.
För vad?
Jag ska gå till sängs.
God natt.
- Okej. - God natt, Aurora.
Hon är underbar.
Utmärkt val.
Hallå.
Hej.
Då kör vi.
Frågar han mig om en dejt?
Behöver du en penna?
Hon verkade inte så imponerad.
"Gärna." Hon skrev "Gärna".
Du har en besökare.
Wow.
Du har snyggat till dig rätt bra själv.
Du handlade.
Jag snattade.
Godafton.
Vad får det lov att vara?
Jag tar en Manhattan, tack.
- Whiskey, is. - Ska bli.
Ni två ser bra ut ikväll.
Tack, Arthur. Vi är på en dejt.
Mycket trevligt.
Det tog dig lång tid att fråga.
Jag gav dig utrymme.
Utrymme.
Det enda jag inte behöver mer av.
Det var så gott.
Det var inte lätt att boka.
De vill antagligen att vi lämnar vårt bord.
- Mmm-hmm. - Jag får en mängd snuskiga blickar.
Mycket populär ikväll.
Så hur går det med din bok?
Jag har ingen aning om vad det är ännu.
Min far, han brukade alltid skriva om sitt liv,
men han hade historier.
Han hade seglat runt Antarktis.
Han var krigskorrespondent.
Han hade älskarinnor.
Han skrev om sin dotter.
Skrev han om dig?
Ja. Jag växte upp och läste om mig själv i hans böcker.
Hur kändes det?
Inte alltid enkelt.
Lite mer än du önskat veta om dig själv.
Och sedan, när jag var 17,
fick han en hjärtattack.
Rätt över sitt tangetbord.
Slut på historien.
Det var så allvarligt. Jag är ledsen.
Vi behöver mer vin.
Jag gillar att höra om ditt liv.
Tack.
Varför är vi här?
Du får se.
Bästa showen i stan.
Så du har gjort det förut?
Oh, ja.
Och det är säkert?
Nej.
Någorlunda säkert.
Hoppa in. Du är nästa.
Min klänning då?
Visst.
Vänd dig om.
Förankringslinan fastsatt.
Vad gör du?
Litar du på mig?
Tack.
Du är den vackraste kvinna jag någonsin sett.
Du tar livet av mig.
Är du okej?
Ja.
Jag mår bra.
Det är bara...
Ja, jag vet.
Så, jag träffar någon.
Du kan aldrig gissa vem.
Vi är de sista två människorna i världen som någonsin skulle bli tillsammans.
Men här är vi.
De sista två människorna i världen.
Vad är det där?
Jag skriver, Arthur. Tyst.
Jim och jag lever i oavsiktlig lycka.
Likt sjöbrutna som bygger sitt hem på främmande stränder..
"Främmande stränder." Jag älskar det.
Gör du? Du behöver inte säga det.
- Jag vet. - Du ska inte äta det här.
Ser det stimmigt ut för dig?
Fortsätt att läsa.
Det är lustigt.
Vi alla har drömmar.
Vi planerar vår framtid som om vi vore kaptener över våra öden.
Men vi är passagerare.
Vi går dit ödet för oss.
Jag kan inte
Hjälp
Arthur!
Det här är inte det liv vi plannerade.
Men det är vårt.
Och för första gång i mitt liv,
känner jag mig inte ensam.
Vi var inte menade att hitta varandra.
Men vi gjorde det.
Han får mig att känna att mitt liv inte är över.
Som om det bara är början.
Hur var din dag?
Bra. Jag skrev några sidor.
Hittade du något som kan hjälpa oss?
- Det gjorde jag. - Är de verkliga?
Jag skar dem själv.
Oh, wow!
Vet du, för två olycksdrabbade personer,
blev vi rätt tursamma.
Lystring.
Ni önskar kanske fortsätta till ett utsiktsområde.
Avalon kommer att skjutas runt stjärnan Arcturus.
Titta!
Åh, min Gud!
Det var fantastiskt.
En röd jätte.
Universums gåva till dig.
Vad?
Grattis på födelsedagen.
Happy birthday to you
Happy birthday, kära Aurora
Happy birthday to you
En födelsedagsdrink till födelsedagsflickan.
Ska du inte fråga efter mitt ID?
Jag kanske inte är tillräckligt gammal för att dricka.
Oh, Jag skulle aldrig fråga om din ålder framför en gentleman.
Jim är ingen gentleman.
Hursomhelst, det finns inga hemligheter mellan mig och Jim.
- Är det så? - Du hörde damen.
Jag är strax tillbaka.
Det här är den perfekta födelsedagsdrinken. Tack.
Jag kommer ihåg den här dagen för ett år sedan
Jim såg så mycket fram emot att träffa dig.
Vad?
Hur kunde han se fram emot det?
Oh, han ägnade månader åt att bestämma sig för om han skulle väcka dig eller inte.
Han kunde inte sluta prata om dig.
Jim väckte mig?
Oh, ja.
Han sa att det var det svåraste beslutet i hans liv.
Men jag ser att det fungerade alldeles utmärkt.
Vad?
Väckte du mig?
Ja, jag väckte dig.
Hur...
Hur kunde du göra det?
Jag försökte låta bli.
Jag kommer att bli må illa.
Jag kan inte se.
Aurora, snälla...
Håll dig borta från mig!
Jag kan inte komma av det här skeppet.
Jag kan inte komma av.
Nej!
Oh, Gud.
Får jag prata med dig?
Aurora,
Jag vet att inget jag kan säga kommer att göra det här okej.
Men snälla lyssna.
Jag var så ensam
så länge.
Det kändes som om jag försvann.
Natten när jag först såg dig, var jag redo att...
Du räddade mitt liv.
Och jag vet att det är inte är någon ursäkt för vad jag gjorde.
Jag läste allt du skrev,
och jag blev kär i din röst
och på sättet dina tankar fungerar.
Jag blev kär i dig.
Och plötsligt,
var det som om jag... jag inte var fångad längre
Mitt meningslösa liv fick plötsligt mening.
Och jag önskar att jag kunde göra det ogjort.
Men det kan jag inte.
Aurora, jag vill inte förlora dig.
Jag bryr mig inte!
Jag bryr mig inte om vad du vill!
Jag bryr mig inte varför du väckte mig!
Du tog mitt liv!
Var vänlig vänta.
Din svits kontoll center startar om.
Jag avundas dig, Arthur.
Hur så?
Du har en mening.
Du är alltid lycklig.
Hur går det med din bok?
Jag har aldrig skrivit om mig själv tidigare.
Jag tycker att det är något av det bästa jag någonsin gjort,
och jag vet inte ens varför jag gör det.
Det finns bara en person som kan läsa det, och jag tål inte honom.
De säger att tid läker alla sår.
Brustna hjärtan är inte så enkla, Arthur.
Du skulle inte förstå.
Arthur!
Tisdagar är min dag med Arthur.
Det är onsdag.
Baren är din.
Vad vill du ha? Whiskey?
Kaffe.
Aurora! Vi älskar dig!
Vad ska vi göra utan dig? Vi saknar dig så mycket så...
Du är den modigaste kvinnan jag känner.
Hejdå, Aurora!
Jag lovar att jag ska tänka på dig varje dag.
När du vaknar upp är jag borta,
men vet att jag aldrig kommer att glömma dig.
Du är min bästa vän.
Du var aldrig lycklig här. Jag vet.
Ingenting var tillräckligt för dig.
Du vet, du behöver inte åka.
Du kan göra vad än det är du måste göra här.
Men, eh...
Eftersom du åker, här är min önskan.
Jag hoppas att du äntligen hittar någon som fyller ditt hjärta, och
jag hoppas att du släpper in honom.
Jag hoppas att du inser att du inte behöver göra något fantastiskt för att bli lycklig.
Du vet, ha roligt,
ta chanser.
Ähum, okej.
Jag älskar dig, Aurora.
Hejdå.
Godmorgon, Arthur!
- Kaffe, tack. - På väg..
Smutsar du ner min barstol?
Du vill göra saker, du måste smutsa ner dina händer.
Och vad har du gjort?
Förbättringar.
Stora Galleriet.
Våning ett.
Guldklass frukost.
Det här är våningschef Gus Mancuso.
Vem i helvete planterade ett träd på mitt skepp?
- Vem gjorde det? - Jag.
Vem är du?
Jim Preston.
Aurora Lane.
Är någon mer vaken?
Bara jag och han.
Hur långt har vi kommit?
Åttioåtta år kvar att resa.
Hibernation fel.
De sa att det inte kunde hända.
Tre människor, tre kapselfel.
Du har ingen aning om hur länge jag har försökt ta mig in där.
Nu när du är inne, rör ingenting.
Är det här du arbetar?
Nej, det här är besättningen. Jag är däckchef.
Hmm.
Ops, Navigation, Comm.
Hmm.
Icke auktoriserad personal.
Ursäkta.
Om jag läser det här rätt så håller vi fortfarande kursen.
Vad som än är fel på skeppet så gör NavCom sitt jobb.
Är det något fel på skeppet?
Tre kapselfel? Ja, det är något fel.
Frågan är vad.
Det där var underligt.
Vi borde få diagnostik från hela skeppet här,
men det finns ingen data.
Måste kolla alla systemen manuellt.
Kan vi vända skeppet, åka tillbaka till Jorden?
Nej, vi gör 50% av ljusets hastighet.
Att vända tillbaka skulle ta lika lång tid som att fortsätta.
Nåväl, det måste finnas någonting som vi kan göra.
Ledsen. Vi åker dit vi åker.
Mår du bra?
Hibernation baksmälla.
Får den hela tiden.
Stora Galleriet.
Två år, va?
Några fler träd som jag borde känna till?
Se upp!
Har aldrig sett det där förut.
De där robotarna har gått sönder.
Den här grabben blir femton?
Femton.
Frukostserveringen blev tokig idag.
- Ja, och en hiss. - Förra veckan gick min dörr sönder.
- Jag var fångad i min hytt i två dagar. - Var du?
Sådana här saker händer inte. Inte på det här skeppet.
Det finns 16 sådana här tech- stationer på varje däck.
Docka era plattor.
- Data synkroniseras automatiskt. Förstått? - Hmm.
- Ja. - Okey.
Du tar däck ett och två. Du tar däck tre och fyra.
Jag ska gå ner till hibernationhallen, kolla våra kapslar.
Nåväl, det borde bli intressant.
Förväntas inte du gå dina ronder?
Jag är klar.
Jag kollade din kapsel.
Problemet är väldigt enkelt. Klockans chip brann upp.
Det ska inte kunna hända, men är ganska enkelt.
Min kapsel är mer komplicerad.
Ett gäng av symtemfel som alla hände på samma gång.
Hela jäkla saken fick spader.
Förklarar varför jag mår så dåligt.
Men Auroras kapsel...
Du gjorde det här.
Ja.
Hela tiden så tänker jag att du är en lycklig jäkel
som fastnar med Aurora.
Det var inte tur, eller hur?
Nej.
Vet hon?
Hon vet.
Hur länge var du ensam?
Ett år.
Ändå...
Fan.
Data mottagen.
- Data mottagen. - Samma som jims.
Interpolerar data.
Systemnedstängningar...
Överallt, men ingen uppenbar koppling.
Såg du hibernationkapseln?
Jag såg dem.
Data mottagen.
Så du vet
vad Jim gjorde.
Ja.
Och?
- Det är inte min... - Han väckte mig.
Han tog mitt liv från mig.
Jag vet, och jag är ledsen, men det är jobb som jag måste...
Det är mord.
Du har rätt, Aurora.
Men en drunknande man vill alltid försöka dra ner någon med sig.
Det är inte rätt, men mannen höll på att drunkna.
Den här blir den sextonde.
Ja.
Hej. Är du okej?
- Du borde vila. - Ja.
Men bara ett par timmar, och sedan tillbaka direkt i morgon bitti.
Jag var i poolen när gravitationen slutade att fungera.
Är du okej?
Vi måste hitta Gus.
Gus! Gus!
Förlora gravitationen innebär att vad det är som är fel, börjar drabba de riktigt stora sakerna.
Inte bra.
Varje fel är en utbränd processor.
Allting ombord tänker för mycket.
Varför?
Dator, visa de här felen över tid.
Processar tidslinje.
Kaskadfel.
Det började för två år sedan. Kraftöverspänning.
Sjutton fel på en dag.
Inklusive hibernationkapsel 1498.
Det är jag.
Väckte mig.
- Vad hände den dagen? - Någonting stort.
Ett större system stängdes av någonstans.
Allting annat ombord försöker ta upp belastningen,
men belastningen är för stor.
Vi måste hitta vad än det är som startade det här.
Och laga det.
Hur illa kan det bli?
Ge mig en riskanalys baserad på den här datan.
Extrapolerar.
Ett uppdragskritiskt fel är överhängande.
Felande system: Livsupphållande, fusionsreaktor...
Så vi är strandade.
Hibernationhall, jondrift...
På ett sjunkande skepp.
Huvudmaskinrum.
Inte många saker tillräckligt stora för att träffa det här skeppet så hårt.
Med Diagnostik nere så måste vi hitta det själva.
Var börjar vi?
Gus!
Scan komplett. Analyserar data.
Vad säger den är fel på mig?
Det är flera saker.
612 störningar hittade.
Ta ut mig härifrån.
Hur är prognosen?
Kritiska diagnoser kan inte diskuteras utan en doktor närvarande.
Åsidosätt med min auktoritet.
ID 2317.
Låt mig höra, doktorn.
Pansystemic necrosis.
Progressiv organsvikt. Orsak, okänd.
Min galna hibernationkapsel. Det är orsaken.
- Vad är det för behandling? - Flera olika behandlingar är möjliga.
Ingen kommer att förlänga patientens liv på ett meningsfullt sätt.
Hur lång tid har jag?
Din I-slutet-av-livet övergång är redan på gång.
De här lugnande medlen kommer att lindra ditt lidande under dessa sista timmar.
Gus.
Jag behöver en stund.
Vi upplever problem i flygningen.
- Gus! - Gus!
Var kan han vara?
För er egen säkerhet, var vänlig och återgå till era hytter.
Vi upplever problem i flygningen.
För er egen säkerhet, var vänlig och återgå till era hytter.
Skulle ha tagit de jäkla pilren.
- Jag går och hämtar dem. - Nej. Stanna här med mig.
Sitt ner.
Ni två tar hand om varandra.
Mitt ID.
Tar dig dit du behöver gå.
Laga skeppet.
Ta reda på vad som är fel på henne.
Hur ser jag ut?
Du ser magnifik ut.
Damer älskar uniformen.
Vad gör vi nu?
Det här kan inte vara bra.
Jag går tillbaka till maskinrummet.
Kan du laga det här?
Jag behöver din hjälp.
Kom igen.
Arthur!
Kom igen.
Ja.
Huvudmaskinrum.
Kan vi väcka någon i besättningen?
Det tar för lång tid för dem att återhämta sig. Vi har inte så mycket tid.
Vad är det ens vi letar efter?
Någonting trasigt. Någonting stort.
Kom igen.
Är den trasig?
Den verkar okej. Vad kommer sedan?
Kraftverket. Den här vägen.
Kom igen.
Hela sektionen är blockerad. Något är fel.
Vi söker efter fel.
Försök att öppna det.
Varning Tryckfel.
Nedstängning initierad.
- Var snäll och säkra alla dörrar. - Håll i dig!
Varning. Farlig syrenivå.
Var snäll och säkra alla dörrar.
Farlig syrenivå.
Var snäll och säkra alla dörrar.
Greppa den!
Trycksättning av kabinen misslyckat.
Tryck normaliserat.
Syrenivån återställd.
- Det är ett... - Nedstängning avslutad.
Ett hål i skeppet.
Mer än ett.
Hur kunde det ens hända? Skeppet förväntas vara meterorsäkert.
Jag antar att en kom igenom.
Det är hett.
Jag tror att vi hittade det.
Det är reaktorstyrande datorn.
Det här är vad som träffade oss för två år sedan.
Jim...
Hur kan vi laga det här?
Vi kommer att dö.
Det finns reservdelar för allt.
- Ljus. - Ursäkta.
Så snart som jag drar ut den här modulen kommer hela datorn att stänga ner.
Nåväl, vad händer sedan?
Jag sätter igång den så fort jag kan.
Skynda dig!
- Jim! - Okey.
Kontrolldator återställd.
Ventilerar reaktorn.
- Men vi fixade det! - Reaktorventilation misslyckades.
Manuell kontroll erfordras.
Ventilationfel.
- Kom igen! - Jim.
Yttre dörr svarar inte.
Vad betyder det?
Den yttre dörren sitter fast.
Vi måste öppna den dörren och kyla ned reaktorn,
eller så exploderar hela skeppet.
- Hur? - Jag måste ut dit.
Öppna den från utsidan.
Jag öppnar dörren, jag klarar mig.
- Du blåser den elden ut i rymden. - Klarar du dig?
Du kan prata med mig genom den här.
Vad händer med dig när dörren öppnas?
Värmesköld. Det kanske hjälper.
Du kanske behöver den här.
Det kommer att bli bra.
Jag borde gå.
Jim. Jim.
Kom tillbaka till mig.
Jag kan inte leva på skeppet utan dig.
Varning.
- Kritisk temperatur. - Aj!
Vad är det för fel?
Vad är det fråga om?
- Är du okej? - Ingenting.
- Gå - Är du säker?
Gå.
Jag är vid ventilationstrumman.
Ny fästpunkt. Återställer förankringslinan.
Jag ser dörren.
Temperaturnivån ökar.
Varning. Temperatur kritisk.
Inneslutning instabil.
- Var är du? - Jag är vid dörren.
Jag är redo. Säg bara när.
Då kör vi.
Dörren öppnas inte.
Jag måste kringgå den.
Temperaturnivå stiger.
Jim, kom igen!
Snälla, skynda dig!
- Okey, jag försöker igen. - Säg när du är ur vägen.
- Nej! - Vad?
Vad händer?
Jim?
Jim!
Dörren vill inte vara öppen.
Jag tror att jag måste stanna här.
Hålla dörren öppen.
Vad?
Nej!
Inte en chans. Bort därifrån!
Jag kan inte.
Jim.
Tiden är slut.
- Inneslutning instabil. - Jim?
Ventilera reaktorn.
Nej! Du förstår inte!
Om jag öppnar dörren nu, så dödar det dig!
Jag hoppas inte det.
Kom tillbaka in. Vi funderar ut något annat.
Det finns inget annat.
Jim!
- Det är ok. - Nej!
- Det är inte okej! - Aurora...
Varning. Temperaturnivå överskriden.
Det här är inte vad du sa skulle hända!
Aurora, det här skeppet kommer att förstöras.
Jag bryr mig inte! Du dör, jag dör.
Det finns 5.000 andra människor på det här skeppet, Aurora.
Vi måste göra det här.
Maximalt tryck uppnått.
Gör det. Nu.
Maximalt kabintryck uppnått.
Temperatur sjunker.
Jim.
- Jim? - Ventilation framgångsrik.
Rebootingprocess initierad.
Jim, snälla säg något.
Dräkttryck sjunkande.
Återvänd till skepp omedelbart.
Aurora?
Det fungerade!
Du gjorde det! Du kan komma in!
Eh, ja, angående det.
Vad är fel? Är du skadad?
Jag blev utblåst ur röret.
- Vad? - Min livlina brast.
Jag kan inte komma tillbaka till skeppet.
Jag kommer ut. Jag kommer ut. Jag drar in dig.
Varning. Kritisk syrenivå.
Återvänd till skepp omedelbart.
Aurora, jag är ledsen.
För allt.
Håll mun. Jag kommer.
Jag önskar att vi hade träffats om 90 år.
Jag skulle... Jag skulle ha byggt ett hus till dig.
Jag skulle ha läst din bok.
Det blir toppen.
Livlina ansluten.
Lokalisera Jim Preston.
Jim Preston lokaliserad.
Jag kommer och hämtar dig.
Jim!
Jag är ledsen. Patienten är död.
Nå, återuppliva honom!
Postmortemåtgärder erfordrar auktoriserad medicinsk övervakning.
Nej.
Jim.
Förbigå!
Förbigå med min befogenhet!
ID 1-7...
Två...
Två. Två.
2-3-1-7.
2-3-1-7! ID 2-3-1-7!
Återupplivning.
Multipla procedurer rekommenderas inte.
Förbigå! Gör det nu!
Verkställer.
Hej!
Jim!
Hej, Jim.
Du tog mig tillbaka.
Ja.
- Tack. - Var stilla.
Naturligtvis.
Det är något som jag måste visa dig.
I kommandoläge, visar det sig
att Autodoc har ett alternativ som kallas Stabilisera och Upphäv.
Det stoppar all metabolisk aktivitet.
Vad är det du säger?
Med Gus ID, kan det liknas vid hibernation inuti Autodoc.
Du kan somna om.
Men det finns bara en Autodoc.
Ja.
Och du ska lägga dig i den och somna.
Och du vaknar upp på Homestead II.
Och du skriver din bok.
Du avslutar din resa.
Du gör vad du förutsatt dig att göra.
Du blir ensam.
Jag har varit ensam tidigare.
Och jag kommer att klara mig bra.
Men jag får aldrig träffa dig igen.
Jag kommer och hälsar på dig.
Tisdag är min dag med Arthur.
Vacker som alltid.
Tack, Arthur. Du ser väldigt bra ut, du också.
Tack vare dig.
Vad är det där?
Något som jag länge har velat ge dig.
Den är underbar.
Tog lång tid för dig att fråga.
Champagne.
Jag väntar.
Ett jäkla liv.
Besättningens uppvakningsprocess initierad.
Mina medpassagerare,
om ni läser det här,
så har rymdskeppet Avalon nått sin destination.
Stora Galleriet.
Mycket hände medan ni sov.
En vän sa en gång,
"Du får inte vara så fixerad på var du skulle vilja vara
"att du glömmer att göra det mesta av där du är."
Vi gick vilse på vägen.
Men vi fann varandra.
Och vi skapade ett liv.
Ett underbart liv.
Tillsammans.
There's so much on my mind I don't know where to start
There's that light in your eye Filling up the dark
Just levitate, just levitate
I know that we're far From where we need to be
But the world wasn't made in just one day
Though our journey's long I know our love is strong
You're my shooting star We're flying higher, babe
Just levitate, just levitate
When I'm stuck in the middle of hell and faith
And I don't know where to turn
To bend my mind as the silver gate
You lead me on my way
Just levitate, just levitate